Оскар Кастро
Романс за продавача на песни

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Когато ручеите точат

камите лунни във водата,

човекът тръгва и запява,

за планината пее песен.

На мулетата му очите

звезди със мокър блясък носят

и дъх от родните градини

дисагите му още пълни.

Белее пътят като книга

неписана, неначертана.

Във белотата и човекът

ще сложи буквата на песен.

Ветрецът в младите тополки

опитва леко своите арфи.

Напред звънчето на звънчаря

отронва ясните си звуци.

Рекичката във тъмнината

е от небе парче вървящо.

Небето блеснало над нея

е горе млъкнала рекичка.

Копитата на мулетата

трошат небето и водата.

Върви човекът и си пее

и песенчицата е мокра.

Върви и пее мулетарят

по пътищата на зората.

Щом стигне в селото, викът му

по вратниците ще затропа:

„Узрели песни нося, хора,

откъснати наскоро песни!“

И хората ще го усетят

насъне даже от леглата,

и видят ли, че вън е тъмно,

прозорците не ще отворят.

„Узрели песни нося, хора,

откъснати наскоро песни!“

И в улиците ще остане

от ябълки потаен мирис.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.